I kveld prøver Richard å starte en motorsykkel.
James tanker bilen, og jeg får fin farge på toget.
Vi er tilbake!
Vi er tilbake, og det er godt å være her.
Applausen er velment, men kanskje litt forhastet-
-ettersom verden har gått av hengslene siden sist.
For å avspeile de grimme realiteter måtte vi gjøre noen endringer.
Her er noen smakebiter på det dere kan forvente-
-de neste sju ukene.
Unna vei, froskeetere!
Dette skjer ikke!
Tut for James May.
-Hva vil vi ha? -Aston Martin!
Herregud!
-Gjør du noe med håret ditt? -Jeg vasker det.
De lager en sil av bilen!
Idiot...
Sand!
Jeg har reparert noe!
Det der ble ikke helt rett.
Vi laget en liste over ting vi ikke kan gjøre,-
-og så gjorde vi de tingene.
Men hvorfor ikke? Vi driver jo med festlige ting.
Nettopp. Derfor fortsetter vi med dette brevet.
"Hvordan ville programmet vært for 60 år siden?"
Helt likt, selvsagt.
Vi reiser tilbake til 1949 for et kappløp.
Det står mellom verdens raskeste bil, Jaguar XK120,-
-verdens raskeste motorsykkel, Vincent Black Shadow, og dette:
Damploket Peppercorn A1 er ikke verdens raskeste tog,-
-men ettersom det ble bygd for tre år siden,-
-er det Storbritannias nyeste tog.
Vi starter i London og går i mål etter 650 km:
Balmoral Hotel i Edinburgh.
Toget tar banen på østkysten-
-mens bilen og motorsykkelen kjører Great North Road.
Det er jo 1949, og motorveier er ikke oppfunnet ennå.
Nå skulle vi bare avgjøre hvem som skulle kjøre hva.
-Er dette din spesialcap? -Nei.
-Ta en lapp. -Du får begynne, Hammond.
-Det er merkelappen. -Herregud...
-Nå? -Jeg fikk motorsykkelen!
-Det fins en Gud! -For det hadde ikke fungert.
Får jeg?
-Hva mener du med det? -Jeg ville ha toget.
Jeg ville ikke ta toget.
For Black Shadow var min drømmesykkel som barn.
Den er et ikon.
All hardrock kan spores til Led Zeppelin.
Alle moderne motorsykler kan spores til denne.
Dette er selve begynnelsen.
Det blir en ære å kjøre den.
Det blir fenomenalt å kjøre denne bilen.
Særlig fordi det er en XK120. Den gjorde Jaguar populær.
Da den kom, var den raskest i verden. Den gikk i 200 km/t.
Den kostet bare 1200 pund,-
-hvilket tilsvarer 35 000 pund i dag.
Man får en Bugatti Veyron til prisen av en BMW 5-serie.
Fantastisk.
Mens de andre siklet, ventet det meg et sjokk.
Hei. Hvordan går det?
-Kjører jeg toget derfra? -Dessverre ikke.
Du står på den andre siden. Du er fyrbøter.
-Skyfler jeg kull? -Spaden ligger der.
Jeg måtte skyfle mye kull. Åtte tonn.
Men klokka 07.23 og litt til startet løpet.
Kjør!
Jeg må skifte.
Bare barnemat.
Hammond må få på seg skinndressen.
Jeg bare vred om nøkkelen og kjørte av sted.
Ingenting slår bilen.
-Hva er toppfarten? -120 km/t.
Vi får ikke kjøre raskere.
Kjør i 160. Ingen merker det.
-Fins det fartskameraer? -Ja.
Endelig hadde jeg fått på meg dressen.
Men det er vanskelig å starte en Vincent hvis man er...liten.
Hør. En perfekt balansert rekkesekser.
Den ble produsert til midten av 80-tallet.
Så bra var den.
Disse syklene ble levert med en kar som kunne starte den.
Det å trykke på en knapp er jo så banalt.
I full fart trengte toget 15 kg kull hver 1,6 km.
Det var en enorm jobb.
Jeg er elendig! Jeg er verre enn elendig!
På denne reisen er Jeremy Clarkson fyrbøter,-
-og han er nok død før toget har forlatt perrongen.
Det er så varmt og bråkete.
Vil dere vite hvordan det er?
Neste gang det er jordskjelv,-
-kan dere omfavne fyrkjelen i kjelleren.
Kom igjen. Black Shadow passerer.
Endelig var jeg på vei.
Da denne motorsykkelen ble født... Nei!
Au da. En aldri å liten feil.
Imens håpet jeg på maskinhavari.
Men det virket lite trolig.
På 1940-tallet kjørte A1-lokene 40 mil om dagen. Hver dag.
Man kjørte dem 24 000 mil mellom hver service.
De var utrolig pålitelige.
Jeg har akkurat nok damp-
-til at vi skal kunne kjøre 8 km til.
Din forbaska... Takk.
Til slutt var jeg på vei igjen.
Noen ting å venne seg til:
Girspaken sitter på den andre siden.
Når jeg vil bremse, girer jeg i stedet. Og omvendt.
Ikke helt optimalt.
Bremsene er originale, og de er overraskende gode.
Synd at de er fulle av asbest.
Jeg er allerede ute på A1.
Herlig, herlig, herlig. Alt er herlig i Jaguar-verdenen.
Det gikk enda bedre for toget.
-Hvor er vi? -Ved M25.
Vi har kjørt i 13 min, og vi er allerede der M25 ville vært-
-om den hadde eksistert i 1949.
Toget ledet, men måtte stanse fire ganger for å fylle vann,-
-og det tar tid.
Dampmaskiner er vakre.
De er romantiske og fascinerende,-
-men allerede i 1949 lå de 20-30 år etter.
Bilen er framtiden, det er åpenbart.
Vi har et problem.
-Hva? -Vi har et problem.
-Det lekker damp. -En lekkasje?
Bilens problemer kom ikke fra 1949. De kom fra 2009.
En fartsgrense på 65 km/t som overvåkes av fotobokser...
Det er ingen som jobber her!
På A1 langet min Vincent ut og satte etter Jaguaren.
Jeg har besteget min barndomshelt. Nei, det ble feil.
Mellom beina... Nei. Tenk hvordan dette føltes for 50 år siden.
De andre kjørte Austin og Ford og andre fæle biler,-
-mens man selv gjorde 200 km/t på en supermotorsykkel.
Den var forut for sin tid.
Det var den raskeste motorsykkelen fram til 1973.
For å stanse lekkasjen måtte vi nå Grantham før skjema.
Vi måtte fly, og det ble ikke lett.
Nå kjører vi inn i en oppoverbakke på 40 km.
Å kjøre i toppfart i oppoverbakke betydde mye skyfling.
En Black Shadow passerer.
Kø. Dårlig nytt for Jaguaren, men ikke for motorsykkelen.
Hvor er du, May?
Beina mine er som gelé!
Åtte timer med skyfling og dårlige rør.
Knekte ikke skyflingen meg, gjorde soten det.
Røyken kommer.
Jeg sitter godt, den dufter godt. Utsikten er fin, og motoren maler.
God morgen, moderne mennesker.
Samtidig, langt bak:
Dette er Black Shadow bygd for å takle: Øsregn.
Jeg har det bra. Jeg elsker motorsykkelen. Den er min helt.
Steve McQueen hadde en slik.
På toget hadde skyflingen min gitt resultater.
Her er realitetene. Vi skal være i Grantham kl. 09.07.
Klokka er akkurat ni. Vi må forlate stasjonen kl. 09.20.
Vi har 17 min på oss til å fylle 18 000 liter vann.
-18 000 liter, ja. -Og reparere røret.
Selvsagt tok de andre inn på oss mens vi sto stille.
Det var merkelig.
Da vannet var om bord, ringte jeg James.
-Hvordan går det, May? -Jeg er 50 km fra Grantham.
50 km sør for Grantham?
Du befinner deg i et annet århundre. Du er historie, May.
Du leder ikke stort lenger.
Jeg måtte tanke, men jeg visste ikke når.
Dette bekymrer meg. Eieren fortalte-
-at når måleren viser kvart tank, er den egentlig tom.
Nå har måleren stupt.
Den viser litt over kvart tank.
Jeg mistet motet og kjørte inn for å fylle.
Jeg har tanket for 13 pund, 10 shilling og 6 pence.
I 1949 kjøpte man et hus for det.
Inflasjonen var ikke det største problemet.
Jeg tror at jeg har tatt ledelsen-
-fordi Jaguaren er så tørst.
Det var en katastrofe. Kom igjen, kom igjen.
Nå begynte bilen og motorsykkelen å jakte på hverandre.
Men kunne vi beseire den mektige tornadoen?
40 mil til Edinburgh. Jeg så akkurat et skilt.
Vi vinner lett.
Fortsettelse følger...
Dette er Ferrari FXX.
Den er som en Enzo, men den har 860 hk.
Den koster 1 mill pund, men ingen av kjøperne har fått bilen.
Man kjøper bilen, men Ferrari beholder den.
Man kan låne bilen og kjøre den på bane.
Så tar de den igjen.
Ettersom den er her og vi tror at den kan nå toppen av tavla,-
-ville vi overlate den til vår tamme racerfører.
Det sies at han oppfant gardinen-
-og at han nylig kjøpte grus for 20 000 pund.
Til vollgraven. Vi vet bare at han kalles The Stig.
Mye hjulspinn, men denne bilen er enormt sterk.
Nesten like sterk som en F1-bil.
Han tar den første svingen, men han beholder grepet.
Stig jobber hardt. Ingen musikk, FXX har nemlig ikke stereo.
Han er rene Batman gjennom Chicago.
Hvordan klarer den Hammerhead? Bra, gjetter jeg.
Den stusset på ujevnheten. Det har jeg ikke sett før.
Lot The Stig seg merke av det? Neppe.
All den kraften betyr vel at hjulene letter.
Men det gjorde de ikke. Bare to svinger igjen.
Se på bremseskivene. Det gløder av dem.
Den er som en F1-bil, men med vindusvisker.
Bare Gambon igjen. Han flyr gjennom svingen og i mål.
Gumpert klarte runden på 1.17,1.
Klar? Tiden å slå er 1.17,1.
FXX klarte det på 1.10,7!
Utrolig. Utrolig...
Kan vi holde døren lukket? Hvorfor er døren åpen?
-Hvem åpnet døren? -Du får ikke komme inn.
-Er det The Stig? -Hvorfor er han her?
The Stig er her. Jeg vet hva dette handler om.
Han er lei av at aviser og nettnerder påstår-
-at han selger kopieringsmaskiner og bor i Bristol.
Derfor sa han:
"I sesongens første program kommer jeg til studioet"-
-"og viser alle hodet mitt."
Sa han det? Du tror vel ikke at han...
-Hvem her inne vil se det? -Ja!
Hvem vil se The Stigs hode?
Mine damer og herrer, for første gang: The Stig!
Han går mot oss. Han kommer opp på scenen. Her kommer han.
Rydd vei. Slå deg ned.
The Stig!
Først må jeg gratulere med runden din.
Vi har aldri sett noe liknende.
Jeg kjøper litt tid. Dette er et stort øyeblikk. Pulsen raser.
Om du vil, kan du ta av deg hjelmen.
Han har ombestemt seg. Jeg visste det!
Vær modig. Vis publikumet at du ikke kopierer papir.
Av, av, av!
De vil se deg. Nå kommer det! Er det Susan Boyle?
Herregud! Reis deg!
Se hvem det er! Daily Mail tok feil!
Herregud!
Du har hode og ører. Du har alt.
Sett deg. Det er så mye jeg vil spørre deg om.
Hvor skal vi begynne?
Hvor begynner vi?
Er det sant at du har slått en hest i bakken?
Jeg vurderte det, men min kone elsker hester.
The Stig er gift med en hesteelsker. Så vet vi det.
Er du nektet adgang til 17 delstater i USA?
Nei, det er overdrevet. Det er bare ni delstater.
Ni delstater i USA... Helt utrolig.
Noen sa at du bare vet to ting om ender, og at begge er gale.
-De flyr jo ikke... -Du vet ingenting om ender.
Jeg må nesten spørre deg.
Før du tok på drakten og ble berømt...
Hva heter du egentlig?
Kom igjen, si det. Hva er det?
Dette er bare for fantastisk.
Man må beholde noen hemmeligheter.
Hvem er dette?
Det er Michael Schumacher!
Og det er perfekt, fordi...
Vi må stille et F1-spørsmål.
Jeg vil spørre hvorfor Lewis Hamilton plutselig er sist.
Han vant før, og nå gjør han ikke det.
Det er vanskelig når bilen ikke fungerer.
Det er åpenbart at det ikke går bra med de sølvfargede bilene.
Det er noe interessant med årets Formel 1.
Jeg snakker om en venn av deg. Ross Brawn.
Da han jobbet for Benetton, vant de.
Da han jobbet for Ferrari, vant de. Og nå vinner Brawns eget team.
Jeg vil ikke være uhøflig, men var det bilen?
-Forstår du hva jeg mener? -Du har helt rett.
Hemmeligheten er hva man klarer sammen. Lagarbeidet.
Jobber man beinhardt, blir man bedre enn de andre.
De tok blodprøver... Ikke under løpene, legen ville ikke klart å...
-Men ved pitstop? -Både før og etter løpene.
Vi ville ha et totalt bilde.
-Så justerer man dietten. -Bare kutt ut curryen.
-Ja. -Nettopp.
Hva var de største løpene for deg?
Jeg er gammel. Det er vanskelig å huske.
Jeg husker Ungarn med 25 kvalikrunder.
Det var herlig å høre Ross på radioen:
"Vi har et problem. Vi trenger 20 runder med samme tid."
Jeg sa: "Ok. Jeg prøver."
20 runder etter hverandre?
Vi fant en spesiell kombinasjon i Ungarn.
Alt stemte, og vi kunne kjøre på de tidene.
Det fungerte. Vi hadde mange bra løp sammen.
Har du sett løpene i år?
Jeg ser løpene. Jeg drar til noen av dem, andre ser jeg på tv.
Er det kjedelig når én fører vinner hele tiden?
Hadde du noen konkurrenter som fikk deg til å tenke:
"Den fyren er skikkelig rask."
Absolutt. Jeg og Häkkinen kivet mye.
Det er en tid jeg liker å se tilbake på.
Vi kjempet for å gjøre vårt beste, og det var veldig moro.
-Etterpå tok vi en øl sammen. -Hvem var elendig?
Min engelsk er ikke så bra.
Den parerte du bra.
Angrer du på noe? Noe du skulle ønske du ikke hadde gjort?
Det fins alltid ting-
-som man syns at man kunne gjort annerledes.
-Du har sikkert noen eksempler. -Ja.
-Du vil jo gjerne vinne. -Sånn er jeg bare.
Når min sønn holder på å vinne i sjakk, kvarter jeg dronningen hans.
Det er det samme som å kjøre inn i Damon.
Du vet hva jeg mener.
"Du får ikke vinne, fordi jeg er best."
Hvorfor sluttet du med Formel 1?
Du vant fortsatt mot slutten av karrieren. Hvorfor fikk du nok?
Tja... Jeg var sugen på curry.
Nå er du opptatt med å være The Stig én dag i uka.
Hva gjør du resten av tiden?
Jeg er aktiv på flere områder.
Jeg er rådgiver for Ferrari og ambassadør for Bacardi.
Du er altså ambassadør for Bacardi.
Jeg ser mange jenter her som er ambassadører for Bacardi.
-Jeg ser mye potensial her. -Rusbrusen helles innpå...
Det er en kjempejobb. Bacardi har bedt oss vise et klipp.
Med deg, og ikke en drink...
Her er klippet de ba oss vise.
Operasangere.
En mann med gjørme.
Synet svekkes
Den svingen ble drøy.
Så setter du deg i en annen bil og kjører inn i en kjegle.
Slik, ja. Du får tilgi meg.
Jeg forstår ikke hva det der handlet om.
Skal man ikke kjøre med gjørme på ruta eller med folk som synger?
Vi prøver å gjøre det motsatte av det dere gjorde på Nordpolen.
-"Ikke kjør med James May?" -Ikke fyll på med gin & tonic.
Vi kjørte ikke bil, vi seilte. Havet var islagt.
Vi prøver å få de unge til å forstå-
-at alkohol og bil ikke hører sammen.
Kampanjen går ut på at man ikke skal kjøre med promille.
-Hva kjører du privat? -Jeg har fin Fiat 500.
Er det en Abarth? En fantastisk bil.
Hvilken bil kjører du mest?
En Croma.
Fiat Croma?
Vi avslutter intervjuet med den bomben.
Michael Schumacher kjører en Fiat Croma...
The Stig, mine damer og herrer! The Stig er avslørt!
Takk. The Stig!
I kveld er det år 1949.
For deg er det alltid 1949.
Det er 1949, og vi konkurrerer.
Jeg kjører en Jaguar XK120, verdens raskeste bil.
Richard kjører en Vincent Black Shadow,-
-verdens raskeste motorsykkel. Jeremy kjører et damplok.
Vi kjører fra London til Edinburgh.
Da vi forlot konkurransen, ledet Jeremy ved Doncaster.
Jeg var toer, og Kaptein Treg utgjorde baktroppen...
-Rolig nå. -...og ville ta meg bakfra...
...for så å ta Jeremy i tunnelen.
-Hold opp å si sånne ting. -Du vet hva jeg mener.
Kom igjen.
For å dra fra James som ikke ville risikere tom tank,-
-ventet jeg så lenge som mulig med å tanke.
Snart begynner motoren å hoste,-
-og da åpner jeg reservetanken.
Da haster det med å fylle.
Dette er Doncaster, min hjemby. Hjemby for den første A1,-
-hjemby for Mallard, det raskeste damploket,-
-og for The Flying Scotsman, det største loket av alle.
Der hadde jeg en kjæreste. Jeg kan ha hatt sex der.
Nei, det er det huset.
Her sitter jeg og ser bister ut i min Jaguar.
Det er på tide å kjøre forbi.
Jeg måtte tanke.
Nå kjører James forbi meg, men jeg har ikke noe valg.
Og slik ble det.
Jøss, det er Richard Hammond.
Jeg sto også stille-
-og fylte vann.
-Hvor er du, Hammond? -50 km sør for Doncaster.
Kjære vene, vi er i York. Hvor er James?
Han har kjørt forbi meg, men bilen hans er tørst.
Med litt flaks må han tanke før meg,-
-og da kan jeg kjøre forbi ham.
-Hva er det bråket? -Jeg får ikke bruke mobilen her.
-Si at det er 1949. -Da hadde man ikke mobil.
Ja! Hjulspinn på et lok på 96 tonn!
Dere har vel ikke en atomreaktor om bord?
Nei, men et nytt team med uthvilte muskler.
Herrejemini. Toget går fra side til side.
Jeg må fylle fyrkjelen i 120 km/t.
-Vi er tre minutter for tidlig. -Tre minutter?
James lå foran meg, men min drivstoffstrategi ville fungere.
Nå har jeg marsjfarten inne. Det ser bra ut.
Motorsykkelen går som en metronom.
På toget fikk jeg høre at jeg kunne lage lunsj i en real ovn.
Hvem vil ha baconsmørbrød?
Det gikk dårlig.
-Nei! -Den fløy opp pipa.
-Fløy baconet ut? -Ja.
Flytt deg, di ku.
I forsøket på å ta oss igjen hadde James mistet humøret.
Legg deg i venstrefilen!
Jeg prøver å slå toget, din idiot!
-Ja! Se på det! -Det ser bra ut.
De sa at kullstekt egg var deilig. De løy...
Men det kunne vært verre.
Motorsykkelservice Døgnet rundt
En rask oppsummering:
Jeg er 32 km sør, ikke nord, for Doncaster.
Her på A1 høljer det ned. Motorsykkelen er litt ødelagt.
Jeg lot reservetanken stå åpen.
Skitt fra bunnen av tanken tettet den venstre forgasseren.
Nå har motoren streiket. Sånn er det.
Det er en mandig motorsykkeltur. Testosteronet flommer!
Eller så er det regnet. Det er regn som flommer inn...
James viste sin ektefølte sympati.
Du er like hel, men motorsykkelen streiker? Uflaks.
Du kan koke ditt eget hode.
Han er ferdig. Det er jeg og Jezza. Det er bil mot tog.
Fortsett!
Men min effektive skyfling kunne slå ut hvem som helst.
Hold deg fast. Det blir litt urolig når vi kjører så fort.
Katedralen i Durham.
Vi er i Durham, og vi kjører gjennom byen i 120 km/t.
Jeg vet ikke om jeg nærmer meg toget.
Vi suser av gårde.
Så kom det lengste stoppet.
En halvtime i Newcastle for å fylle vann og kull.
Likevel var jeg selvsikker.
Vi ligger så langt foran at det er pinlig.
Men en overraskelse ventet.
Black Shadow rir igjen!
Vi kunne gitt opp, men den stilen kler ikke Black Shadow.
Da toget nådde Newcastle, fikk jeg enda en overraskelse.
-Hvor er du nå? -30 km sør for Newcastle.
30 km sør for Newcastle? Bare 30 km?
-Ja. Jeg tar innpå. -Bilen er 30 km sør for Newcastle.
Bingo. Nå gjør vi det.
-Vi står stille i 34 minutter. -Nettopp.
Han vil være ca 16 km foran oss når vi kjører igjen.
Det kunne vært verre.
Regnet som jeg kjørte fra, har tatt meg igjen-
-fordi forgasseren måtte bygges om.
Det betyr at jeg blir våt. Veldig våt.
Det er lørdag morgen, og Black Shadows eventyr fortsetter!
Da jeg lastet kull... ringte telefonen.
-Hva skjer, James? -Beklager, men jeg har passert deg.
Leder du? Raskere! Last på millioner av kullbiter.
Nyt ledelsen, for den vil bli kortvarig.
For en latterlig optimist. 18 mil til Edinburgh.
Både toget og bilen måtte stoppe en gang til.
Deler av A1 hadde bare to filer, så jeg feiret ikke ennå.
Men mens det vakre området ble badet i sol,-
-falt jeg for XKen.
Da jeg startet den gamle jenta, tenkte jeg:
"Jeg kommer til å bli plaget med tenningen eller forgasseren."
Men bilen er fantastisk.
Bilen ble designet under mørkleggingen under krigen.
Sjefen sto for karosseriet. Bilen sto klar på et par måneder.
Jeg elsker den. Og jeg skal vinne.
Det kan du bare glemme...
Kom igjen. Vi må ta igjen 16 km.
Denne motoren er helt fantastisk.
Kom igjen. Nå står vi skikkelig på.
Gi meg en sjanse. Jeg har verdens raskeste bil.
Jeg gjør dette for å vinne over en bil. Hvorfor gjør jeg det?
Men det kunne vært verre...
Smerten...
Sør for Berwick var det jevnt,-
-men James hadde et problem.
Kom igjen. Ingen kommer ut til den Fiestaen.
Slik går det når bensinstasjoner driver butikk.
Folk kjøper bananer, croissanter og sånt man ikke trenger.
Inn i bilen, ikke tenk på håndveska.
James lange stopp var akkurat det vi trengte, men så...
Hvor har vannet blitt av?
Kjelen får ikke vann!
Vi må ha vann til fyrkjelen.
-Den sprenges vel ikke? -Ikke ennå.
Dette er ikke bra. Disse skal være fulle av vann.
Som dere ser, er det bare litt vann igjen.
Uten vann må vi slukke kjelen, ellers går det helt galt.
Jeg er 100 km fra Edinburgh, og jeg får ikke tak i Jeremy.
Han er vel for opptatt til å ta telefonen.
Prøv nå.
En vannpumpe hadde gått i stykker.
Vi mister damp. Jeg må skyfle. Unnskyld.
Skal jeg skyfle? Jeg har fått sparken...
Dampen og vannet har for lave nivåer.
Han skyfler som en galning.
Det betyr at vi bare gjør 80 km/t.
Ja, til vi får opp dampen.
Temperatur, oljetrykk... Alt ser fint ut. Alt er bra.
Snart kunne vi puste lettet ut.
-Fikk vi opp dampen? -Kjelen avkjøles nå.
Det sies at dampmaskiner er humørsyke.
-Den hadde mensen i ti minutter. -Vi kjører langs kysten.
Det ble et makeløst løp... for to av oss.
På tide å sette seg på helten min igjen. Det er bra.
Jeg har 250 km igjen. Jeg har ingen følelse i høyrehånda.
Men dette er en maraton, ikke en sprint.
Vi forlot Berwick. Spørsmålet var:
Hadde pumpeproblemet gitt James ledelsen?
-Hei. -Er du nord eller sør for Berwick?
-Nord. -Nord?
-Ja. -Du spøker.
-Hvor langt fra Berwick er du? -Under 16 km.
-Hvor langt? -Under 16 km.
-17? -Nei, under 16.
-50? -Under 16 km!
For en idiot!
Kom igjen, mr Clarkson. Fortsett å skyfle!
Beklager, beklager.
Nå er det 2-felts vei. Det vil sinke meg.
Kom igjen! Skyfle mer kull!
Det er greit. Jeg vil egentlig ikke vinne.
En lastebil kjører forbi en annen!
Og det er bare to filer her. Din egodritt!
-Hva faen var det? -Hjulene spant.
Hjulene spinner i 110 km/t?
Skulle ønske at jeg visste hvor Jezza er.
Vi kjører langs A1. Den er like ved.
Hvor er han?
Vi er så nær. Hvis jeg ser det grønne monstret...
Ikke engang 20 minutter.
180 km til Edinburgh. Alle tre har fortsatt en sjanse...
Det kan ikke være mer enn 10-12 km mellom oss.
Vi har rødt lys.
Nei, det er to gule lys.
Vi følger et pendlertog som stanser på hver stasjon.
Så vi må sakke av.
Under 16 km igjen.
Kjør inn i det teite toget!
Han kan ha passert meg, men da burde jeg ha sett røyken.
-Nå er det grønt. -Kjør!
Vi må få loket til å akselerere.
Bare litt igjen. Jeg kjører mot sentrum.
Damp, kull, flammer, damp, damp! Fart!
Kom igjen.
Sju minutter igjen.
Rødt lys.
Jeg må løpe. Hvordan kommer jeg meg til Balmoral Hotel?
Vi gjorde uansett vårt beste.
Hvilken vei er det? Unna!
Til forskjell fra James May løper jeg bare på tv.
Hvor er baren?
Du får lov til å banne.
Du bør ikke le av en mann som har kommet...
...på en ærerik andreplass.
-Snakk til meg, Jeremy. -Ja...
Jeg vil aldri mer se et damplok. Bra jobbet.
Du var flink. Det var kontakt mellom menn.
Hørt fra Hammond?
Herregud!
Jeg får følelsen tilbake. Det er jo enda verre. For en smerte!
Takk.
Det viser seg at biler var bedre enn tog også for 60 år siden.
-Det er ingen bombe. -Vi kan ikke avslutte slik.
Men jeg har en bombe.
Dere lurer nok på hvorfor Michael Schumacher ikke kjørte Lianaen.
Men slapp av, det gjorde han. Dette bør bli bra...
Han har kvalt motoren!
Schumacher kvalte motoren, men nå kjører han.
Det er ikke bra. Han er ikke vant til manuell girkasse.
Her kommer den første svingen. Nei, det er ikke rett linje.
Han kom seg rundt!
Se hvordan han holder hekken inne på vei mot Chicago.
Svingen er for vid. Han kjører av banen!
Han traff kameraet, men ikke kameramannen.
Han knuste ruta!
Gir han full gass?
Nei, det tror jeg ikke.
Nå er han på vei mot dekkene.
Han kjører feil vei!
Den siste svingen! Michael Schumacher har kjørt seg bort!
Vet dere hva jeg tenker? Vent.
Jeg tror ikke at Schumacher er The Stig.
-Har han lurt oss? -Det er en bombe.
Ha det!
Tekst: Ole Viggo Eiring www.broadcasttext.com